Hyvää päivää! (Labdien!) Novēlam jums labi pavadīt laiku
Somijā! - ar ceļotājiem sasveicinās Helsinku prāmju terminālī strādājošais soms,
un ar nemākslotu smaidu piebilsts tiek arī neiztrūkstošais Tervetuloa!
(Laipni lūdzam!). Somijā ceļotāji var droši paļauties, ka lietišķajā saskarsmē
itin visur tiek ievērota laipnība, kas ir neuzbāzīga, patiesa, mierpilnas
sirsnības caurstrāvota, un apliecina somu gatavību izpalīdzēt no citām zemēm
atbraukušajiem viesiem nevis pašu izrādīšanās tieksmi. Somu mentalitātei
raksturīgā pievilcība padara patīkamu uzturēšanās laiku šajā valstī, lai cik īss
vai ilgs tas būtu. Bet pietiek pavadīt tikai pāris dienas, iepazīstot divas
galvaspilsētas mūsdienu un vēsturisko , lai ieraudzītu septiņus Somijas
brīnumus.
Klasicisma brīnums: Senāta laukums
Helsinku slavenākais laukums atrodas pašā pilsētas vēsturiskajā
centrā, netālu no jūras piekrastes. Tur nokļūstot, skatam paveras pilsētas
simbols monumentālās, mākslinieciskās granīta kāpnes, kas ved no Senāta
laukuma uz Balto baznīcu jeb Helsinku Domu. Kāpjot augšup, ieraugāma aizvien
plašāka un daudzveidīgāka Somijas galvaspilsētas panorāma, kas atklāj
Helsinkiem piemīt divas labi pamanāmas vērtības, kas šo pilsētu vērš fascinējošu
ceļotāju skatījumā: gleznainā daba kontrastiem bagāts reljefs, līčiem izrobota
krasta līnija un akmeņiem klātu saliņu virkne gar piekrasti un interesanta
dažādu laikmetu un stilu arhitektūra, kas veido Helsinku neatkārtojamo, eleganto
pilsētvidi, kam līdzīgas nav nekur citur Eiropā. Stāvot Senāta laukuma kāpņu
augšgalā, blakus Baltās baznīcas ieejas
durvīm, var saskatīt Olimpiskā stadiona
vairāk nekā 70 m augsto torni, pilsētas centra respektablos daudzstāvu namus,
pareizticīgo baznīcas Uspenskas katedrāles zeltītos krustus, prāmju
termināļa ēku, kuģīšus ostā
Bet vissaviļņojošākais arhitektoniskais pārsteigums ir Baltā baznīca, kuras arhitektūra raisa asociācijas gan ar pareizticīgo dievnamiem, gan ar grieķu tempļiem, gan ar 18. gadsimtam raksturīgajām, baltajām, sakrālajām celtnēm. Patiesībā Doms būvēts 19. gadsimtā un mūsdienās darbojas kā luterāņu baznīca uz konfesionālo piederību skaidri norāda Reformācijas pravieša Lutera, viņa sekotāju Melanhtona un Turku pilsētas bīskapa, Bībeles tulkotāja somu valodā Mikaela Agrikolas skulptūras. Ieejot Baltajā baznīcā, tās interjers pārsteidz ar ģeometriski precīzās līnijās ieturētu harmonisku simetriju un ziemeļniecisku atturību. Labi pamanāma ir Ziemeļvalstu baznīcām raksturīgā metāla vijumā veidotā zemeslode, ko izgaismo tajā ievietotās svecītes, kas, saskaņā ar mūžsenu tradīciju, tiek liktas ticībā, ka lūgšana ir uzklausīta.
Pārsteidzoši iespaidīga, reizē askētiska un cēla ir arī Senāta laukuma apbūve vienā malā iespējams ieraudzīt t.s. Valsts padomes ēku, kas būvēta 19. gadsimta pirmajā pusē kā Senāta rezidence, bet tagad ir valdības ēka, bet tai pretī slejas kolonnām rotātā universitātes mājvieta, kurā somu Alma Mater darbojas kopš 19. gadsimta pirmās puses, kad universitāte uz Helsinkiem tika pārcelta no Turku. Universitātei līdzās atrodas Somijas Nacionālā bibliotēka. Senāta laukumu klasicisma stilā veidojis prūšu izcelsmes arhitekts Karls Ludvigs Engels pēc tam, kad Helsinki tika pasludināti par Somijas galvaspilsētu.
Tajā laikā Somijas teritoriju no Zviedrijas bija ieguvusi Krievija,
un cars, vēloties vājināt Somijas vēsturiskās saites ar Zviedriju, 1812. gadā
galvaspilsētu no Zviedrijai tuvās Turku pārcēla uz Krievijai daudz tuvākajiem
Helsinkiem. Par 19. gadsimta vēsturi atgādina arī Senāta laukuma centrā labi
pamanāmais piemineklis Krievijas caram Aleksandram II iemesls, kāpēc
piemineklis joprojām tur atrodas, ir tas, ka šī cara valdīšanas laikā Somijā
tika ieviesta vietējā valūta Somijas marka, un somu valoda no vienkāršās
tautas valodas ieguva oficiālas valsts valodas statusu. (Par patstāvīgu
neatkarīgu valsti Somija kļuva 1917. gada 6. decembrī un kopš tā laika savu
neatkarību un valstiskumu vairs nav zaudējusi.) Netālu no Senāta laukuma atrodas
Prezidenta pils, kuras vēsturisko arhitektonisko veidolu 19. gadsimtā arī
izstrādājis K. L. Engels.
Vasarā Senāta laukumā var gadīties nokļūt tieši kultūras pasākuma vidū, jo
pie granīta kāpnēm bieži vien tiek uzbūvēta estrāde, kur koncertē mūziķi un
uzvedumos tiek iedzīvināta Helsinku vēsture. Bet ja nu laukums ir tukšs un
kluss, pilsētas vēstures stāstu var uzzināt šaurā ieliņā, kas ved no Senāta
laukuma piekrastes virzienā, atrodot Helsinku Pilsētas muzeju. Tajā pat bez
ieejas maksas var izpētīt Helsinku likteņa raibos līkločus no 1550. gada, kad
Zviedrijas karalis Gustavs Vāsa netālu no Vantā upes grīvas dibināja pilsētu,
līdz pat mūsu dienām.
Kolorītais brīnums: tirdziņš
Mēdz sacīt lai iepazītu pilsētu, jāapmeklē tās tirgus! Helsinku Tirgus laukums (Kauppatori) omulīgi iekārtojies krastmalā pašā pilsētas centrā, netālu no Senāta laukuma. Gada siltajā laikā tirdziņā mutuļo dzīvība un valda mūžsenais iepirkšanās un pārdošanas azarts. Par starptautisko norēķinu līdzekli eiro tur nopērkams vietējais kolorīts lētāki un dārgāki, mākslinieciski veidoti un pavisam parasti somu zemei raksturīgie laba dizaina suvenīri, sudraba un spektrolīta rotaslietas, vāzes, krekliņi un cepures, skatu kartiņas, briežādas un aitādas, ziemeļbriežu figūriņas, vikingu amuleti, suvenīrkrūzītes...
Tirdziņā iespējams arī lēti paēst, vienkāršā, demokrātiskā noskaņā zem tirgotavas nojumes baudot Somijas nacionālo ēdienu kalaa (zivis), kas turpat pagatavotas, sacepot uz lielās pannas kopā ar kartupeļiem, desiņas, speķis... Ogu laikā tirdziņā var nopirkt turzu ar Purvu zemei Somijai (suo purvs; maa zeme) raksturīgajam dabas veltēm. Tirdziņu iecienījuši arī paši helsinkieši, un darba dienās tur var gadīties redzēt pusdienojam uzvalkos tērpušos ierēdņus, bet brīvdienās bezrūpīgas draugu kompānijas.
Pie tirdziņa atrodas izklaides kuģīšu pieturu virkne. Izbraucienā ar
kuģīti iespējams ļauties pētnieka priekam un atklāt Helsinku piekrastes salas un
saliņas, kurās ir ne mazums interesanta ko redzēt. Tā piemēram, vēstures
entuziasti var doties uz salu, kurā atrodas Suomenlinnas (Sveaborgas)
cietoksnis, kas pārsteidz ar iespaidīgo militārās arhitektūras varenību, bet
dzīvās dabas mīļotāji uz Korkeasaari zoodārzu, kas atrodas uz
gleznainas, klinšainas salas.
Kuģīši atvizina atpakaļ turpat pie tirdziņa, vien
jāatceras, ka tirgus būdas un stendi tiek uzslieti ik rītu, bet pēcpusdienā
pazūd kā nebijuši. Par vietējo folkloru jau kļuvis gadījums ar diviem pilsētas
viesiem, kuri pēc kopīga tirdziņa apmeklējuma ap pusdienlaiku sarunājuši doties
izbraucienā katrs ar savu kuģīti, bet tikties astoņos vakarā pie cepto zivju
tirgotavas, kur pusdienojuši. Novakarē liels bijis abu ceļotāju pārsteigums,
aptverot, ka klusais, tukšais, perfekti tīrais laukums, kam pāri lido vien
ķērcošu kaiju bari, ir tā pati, pirms dažam stundām tik dinamiskā tirgus vieta,
bet no zivju pārdotuves ne vēsts.
Romantiskais brīnums: Ziemeļu un Dienvidu Esplanāde
Pēc tirdziņa kņadas rāmu pastaigu var izbaudīt parkā, kas atrodas pa
vidu starp divām paralēlajām ielām Ziemeļu Esplanādi un Dienvidu Esplanādi.
Nenoliedzami, Esplanāde ir Helsinku kvartāls, kurā spilgti izjūtama romantiskā
gaisotne un izsmalcināts jutekliskums. Tur atrodas mājīgi iekārtotas un
elegantas kafejnīcas, kurās var aizvadīt garas stundas, pat nemanot, kā steidzas
laiks. Vasaras novakarēs Esplanādes parku piepilda mūzika somu tango neticami
kaislīgās melodijas un smeldzīgi poētiskās, tautā iemīļotās dažādu laikmetu somu
dziesmas.
Bet Esplanādes galā gandrīz jau pie Tirgus laukuma atrodas Villes
Valgrēna darinātā strūklaka Haavis Amanda skaistās, kailās meitenes
bronzas figūra, kas simbolizē no jūras izkāpušo Helsinku pilsētu, jau
vairāk nekā pirms simt gadiem piespiedusi pilsētniekus atteikties no klīrīgiem
aizspriedumiem.
Ziemeļu un Dienvidu Esplanādes romantisko noskaņu netraucē veikali, tieši otrādi tur atrodas tirgotavas, kas līdzinās mākslas galerijām. Ir vērts izpētīt gan somu dizaina izcilo pārstāvi Marimekko, gancitus Somijai raksturīgā dizaina preču veikalus, gan mākslinieciski radošo garu apliecinošu suvenīru tirgotavas, kuru oriģinālo interjeru krāsu un formu saspēle arī ir redzēšanas vērta.
Sakrālais brīnums: Klintsbaznīca
Tempelliaukion kirkko pārsteigumā liek aizrauties elpai un
vienaldzīgu neatstāj nevienu neatkarīgi no reliģiskās pārliecības, jo baznīcas
arhitektūra un izvēlētie būvniecības risinājumi ir unikāli un apbrīnojami no
idejas līdz realizācijai. 2009. gadā paiet 40 gadu, kopš vietējie arhitekti
brāļi Timo un Tuomo Suomalaineni, īstenojot savu drosmīgo, novatorisko projektu,
uzbūvējuši apļveida dievnamu, ko sedz vara stiepļu un stikla kupols, bet
iekštelpas veidotas, saspridzinot klinti. I
eejot Klintsbaznīcā un apsēžoties
baznīcas solā, caur stiklu var saskatīt debesis un redzēt saules starus, kas,
iespīdot baznīcā, met ēnas uz pelēksārtajiem klintsakmeņiem un atstarojas
griestu vara pinumā. Un rodas dzīvespriecīga gaiša noskaņa. (Varbūt par
arhitektu idejas ierosmi bijusi pārliecība, ka garīgās domas sekmē ne vien
vertikālas ēkas līnijas un torņi, bet arī no pagānu laikiem pazīstamā ieiešana
alā...) Klintsbaznīcā ikviens viesis tiek gaidīts, to apliecina arī tas, ka
baznīca bieži ir atvērta, tajā nereti skan mūzika, bet pie ieejas durvīm
novietoti Svēto rakstu citāti daudzu tautu arī latviešu valodās.
Pārsteidzoši arī, ka baznīca atrodama dzīvojamā kvartāla vidū, daudzstāvu ēku ciešā ielenkumā, ielā, kas nosaukta Klinstbaznīcai par godu.
Mūzikālais brīnums: Piemineklis Sibēliusam
Jana Sibēliusa, 19. 20. gadsimta somu komponista vārdu un mūziku
labi zina visas paaudzes šolaiku Somijā, un viņa mūzikas ierakstus var uziet
populārākās, Somijai raksturīgās mūzikas stendos. Nemirstību Jans Sibēliuss
ieguvis, jo ar saviem darbiem, it īpaši simfonisko poēmu Somija,
veicinājis savas tautas nacionālās pašapziņas nostiprināšanos un somu mūziku no
šķietami vien pašā Somijā saprotamas tautas mākslas padarījis par mūziku, ko
pazīst un apbrīno visā Eiropā. Bet Jana Sibēliusa pieminekli, viesojoties
Helsinkos, noteikti jāredz ne tikai dēļ personības, kam tas veltīts, bet arī
paša pieminekļa mākslinieciskā veidola un atrašanās vietas dēļ. Šis piemineklis
vis nav kāda tipiskā ievērojama cilvēka akmens skulptūra.
Dominējošais elements
mākslinieciskajā kompozīcijā, ko veidojusi Eila Hiltunena, apliecinot spilgtu
radošo brīvību, ir tērauda stabules, izkārtotas neregulārā formā, gluži kā jūras
viļņi. Uz šo drosmīgo kompozīciju atzinīgi raugās paša komponista seja, kas gan
pievienota vēlāk. Ainaviskais Sibēliusa parks, kurā atrodas piemineklis, plešas
netālu no jūras piekrastes, skaistā, gleznainā vietā. Tur jūras viļņu formas
sudraboti mirdzošais mākslas darbs veido harmonisku simbiozi ar ziemeļniecisko
dabu un Helsinku ziemeļu piekrastes līča ūdeņos peldošo jahtu baltajām
burām.
Vēsturiskais brīnums: Turku viduslaiku arhitektūra
Ierodoties Turku pilsētā, modernas biroju ēkas un jaunie,
intelektuāla izskata cilvēki ielās apliecina, ka mūsdienās šī ir gan moderno
informācijas tehnoloģiju, gan studentu pilsēta. Tāpat, nenoliedzami, Turku ir
arī Somijas jūras vārti plašā teritorijā gar piekrasti izvietojusies
satama (ostas) infrastruktūra. Bet paši somi, iepazīstinot ar Turku,
pirmo min faktu, ka tā ir vecākā Somijas pilsēta un gadsimtiem ilgi bijusi
Somijas teritorijas galvaspilsēta. 2009. gadā aprit 780 gadi kopš pilsētas
dibināšanas. Vēl mūsdienās pilsētvidē var ieraudzīt tālo viduslaiku
liecības.
Netālu no Auras upes grīvas, upes labajā krastā slejas aizgājušo
laiku militāru varenību joprojām izstarojošā Turku pils rezidence un
nocietinājums, kura vēsture sniedzas līdz 13. gadsimtam. Simetriskās, precīzās
līnijās būvētā, askētiski baltpelēkā pils liek brīnīties par būves izturību, bet
pils telpu apskate ļauj iejusties aizgājušo gadsimtu noskaņās, kur Turku un arī
visas Somijas vēstures stāstu pavēsta kartes, ieroči, ikdienas priekšmeti,
interjera elementi, apģērbi, zelts, sudrabs
.
Pils zālēs ir lieliska akustika un
bieži skan mūzika, tiek rīkoti gan koncerti, gan dažādi viduslaiku svētki.
No pils paveras skats uz prāmju ostu, no kuras modernie, komfortablie daudzstāvu prāmji ik dienu kursē uz Ālandu salām un Stokholmu.
Gar Auras upi, kuras ūdeņos šūpojas prāmju priekštecis trīsmastu kuģis Sigyn, kā arī mazāki un lielāki zvejas un izklaides kuģīši, var aiziet līdz Turku pils laikabiedram Turku Domam. Par Somijā iespaidīgāko viduslaiku būvi atzītā baznīca pakalnā uzbūvēta jau ap 1300. gadu un vēlīnās romānikas stila iezīmes ir saglabājušās līdz mūsdienām. Turku Domā joprojām tiek īstenota sena, jo sena vēsturiskā tradīcija Ziemassvētku vakarā, kad Doma zvani noskanējuši 12 reizes, tiek oficiāli pasludināta Ziemassvētku miera iestāšanos visā zemē. Doma tornis, kas ir labi pamanāms jau no liela attāluma un ir pilsētas ainavas dominante, gan piebūvēts vēlāk. Torņa pulkstenis arī mūsdienās rāda pareizu laiku Somijā. Bet par baznīcas notikumiem bagāto pagātni vēsta ekspozīcija īpašā Doma muzejā.
Praktiskais brīnums: amatnieku kvartāls Luostarinmäki
Ieejot amatnieku kvartālā Luostarinmäki, vienā mirklī ir
veikts ceļojumu laikā, jo tur joprojām saglabājusies pilsētvide, kurā nav ne
vēsts no automašīnām vai televizoriem. Tā ir pasaule, kurā vēl nepazīst
rūpniecisko ražošanu un daudzu vienādu preču pārdošanu milzīgos tirdzniecības
centros, tur katru tērpu, apavu pāri, mēbeles un traukus pēc pasūtījuma gatavo
sava amata pratēji paši savās darbnīcās. Šajā, vēsturiskajā, bet joprojām
dzīvajā un darbīgajā pilsētas amatnieku pasaulē Luostarinmäki mūsdienās
apmēram 30 darbnīcas strādā seno amatu entuziasti un pratēji. Darbnīcās
iespējams censties uzminēt Turku amatnieku aroda noslēpumus, bet amatnieku
darinājumus var iegādāties vairākos Luostarinmäki veikaliņos.
Kā nokļūt Somijā
Ceļš uz Somiju ved ar prāmi no Igaunijas galvaspilsētas Tallinas uz
Helsinkiem. Jūras satiksme tur ir visai intensīva, darbojas vairākas prāmju
kompānijas, kursē lielāki un mazāki, ātrāki un lēnāki prāmji un kuģīši, bet
pasažieru līdz šim pieticis visiem. Brauciens ar prāmi ir ļoti patīkams, ātrs un
relaksējošs, prāmja darbinieki profesionāli un vairākas svešvalodas labi
pārvaldoši, bet jūras piekrastes un akmeņiem klāto saliņu ainavas, ko var
ieraudzīt pa ceļam interesantas un savā skarbajā skaistumā apburošas. Reizēm
gan gadās atspēkot stereotipu, ka daļa
pasažieru prāmju satiksmi izmanto, vien
lai iepirktos veikaliņā (kur stiprie dzērieni maksā lētāk nekā Somijā), bet
pēdējos gados merkantili noskaņoto braucējus aizēno uzņēmējdarbības vides un
atpūtas ceļojumu pasažieru skaits. Nu var jau gadīties pie prāmja veikaliņa
redzēt puisi, kurš iepircies tik nesātīgi, ka ar grūtībām var pastumt metāla
bundžu un plastmasas pudeļu draudīgi lielos iepakojumus, vai dzirdēt prāmja bārā
trokšņojam kundzīti, kura, skaļi komentējot katru savu kustību un izkliedzot
ikvienu prātā ienākušu domu, izpelnās apkārtējo ironisku līdzjūtību. Bet, kā var
sacīt, pārfrāzējot slaveno Vonnegūta teicienu kur negadās? Katrā
gadījumā daži komiski personāži nebūtu jāuztver kā prāmju publikas vai reģiona
tēla veidotāji. Patiesībā tie ir pilnībā netipiski 21. gadsimta Ziemeļzemei.
Somija šolaiku ceļotājam spēj dāvāt gan atpūtu, gan izklaidi, gan
intelektuālu baudījumu. Šīs valsts vides skaistums ir tik patiess, ka tam
nevajag uzspēlētu savas vērtības demonstrēšanu, jo skaistums tāpat tiks pamanīts
un saviļņos vai tā būtu radošu brīvību un labu gaumi apliecinoša arhitektūra
vai ziemeļnieciska, valdzinoši pirmatnēja dabas ainava. Turklāt somiskā
pašapziņa ir tik veselīga un pašcieņa tik augsta, ka šajā valstī nepastāv ne
bezgaumīga sava īpašuma akcentēšana, ne haotiska citu atdarināšanas tieksme.
Iespējams, tāpēc viesiem šī valsts spēj dāvāt mierpilnu harmoniju, kas it īpaši
liela vērtība ir ekonomisko kolīziju radītās nedrošības laikā.
Reiz iepazīta, Somija kļūs neizmirstama, bet ne tikai tā uz mūžu piesaistīs sirdi, raisot vēlēšanos atgriezties atkal un atkal. Näkemiin (Uz redzēšanos) Somijā!
Magda Riekstiņa