|
Vai labāk palīdzēs mīkstais somu āmurs vai alus? |
Šis jautrā brokastotāja Ufo augstais lidojums dzejas mežā izpelnījās negaidītu popularitāti Latvijas hokeja fanu vidū šīgada pasaules čempionātā Turku, Somijā. Iespējams to inspirēja arī spēļu starplaikos rādītais seksīgais turnīra talismans, kurš tāpat demonstrēja strauji stumjošas kustības un lēzenus pietupienus, skanot džinglam, kurā vissaprota- mākais vārds bija sex-machine. Vispār nedaudz jocīgs talismans, bet kāds nu somiem licies piemērots, tādu arī nākas pieņemt. Apaugot ar pieredzi, aktīvākie pastum-pies dejas horeogrāfi noskaidroja, kā šis sauklis skanētu somiski, un ņēmās mācīt jauno deju arī vietējiem.
Lielie hokeja svētki nu ir beigušies.
Devītā vieta nav slikts rezultāts atjaunotni sākušajai izlasei; svarīgākā
spēle ar Baltkrieviju ir uzvarēta, turklāt, latviešuprāt, bija
viena no skatāmākajām; mūsu grupā, kā izrādījās, bija abi nākamie finālisti;
jā, šveiciešiem zaudējām un pat nākamās uzvaras tādēļ mūs nespēja
ierindot astoņniekā. Taču ko vērta vien ir Krievijas izlases (hm, kārtējā...)
piesmiešana 4. maijā! Un Irbe, kurš tomēr joprojām spēj būt mūris, nevis
caurums kā daži bļāva bēdīgajā mačā ar Kanādas miljonāriem. Nē,
Arču nudien pāragri norakstīt! Rezultātus mēs zinām, tāpat esam izjutuši,
kāds ir zaudējuma rūgtums un uzvaras prieks, kad, skanot valsts himnai, aiz
lepnuma acīs riešas asaras...
![]() |
Bez komentāriem. |
Tāpēc šoreiz atmiņās pakavēsimies
pie notikumiem ap un ārpus ledus laukuma, kaut arī Turku neviens nejāja uz
balta zirga kā Pēterburgā un Somijas vecākās katedrāles tornī
neplīvoja sarkanbaltsarkanais karogs kā Ķelnē. Šoreiz kā Latviskās
identitātes atzīme tika nodedzināta kūla pie Elysee arēnas, ar ko
lepoties vis nevaram. Vietējie policisti un atbraukušie ugunsdzēsēji par
laimi nezināja, cik modīga tradīcija tā ir mūsu zemē un klasificēja to kā
nelaimes gadījumu. Arī klātienes fanu kopskaits pamazām rūk, tomēr ir cerības,
ka nākamgad tas atkal varētu pieaugt uz Čehiju var aizbraukt lētāk un
pati zeme, salīdzinot ar Somiju vai Zviedriju, ir tīrā Leiputrija. Prāga ir
viena no skaistākajām Eiropas pilsētām ar ārkārtīgi plašām brīvā
laika pavadīšanas iespējām. Mūsu grupā nākamgad būs Čehija, Vācija un
Kazahstāna. Visi uzskata šo izlozi par ļoti cerīgu. Skaidrs, ka Kazahstāna
mums jāpiesit, lai paliktu A grupā, ar pārējiem var pacīkstēties par augstākām
vietām vismaz astotnieku... Pierādīt, ka Latvijas fani tomēr ir labākie,
nebūs viegli! Uzminiet, cik līdzjutēju būs čehiem, slovākiem un arī vāciešiem!
Šogad, kā allaž, lielākās fanu masas ieradās tieši uz priekšsacīkšu spēlēm
un, kā allaž, tur arī bija lielākā jautrība un ālēšanās. Kurš reiz klātienē
pabijis lielajos mačos Latvijas hokeja izlases atbalstītāju pulkā, to
neaizmirsīs nekad. Gaisotne paņem, par temperamentīgām karsējām kļūst
pat vecmāmiņas, kam agrāk hokejs bija sveša, nesaprotama un varbūt (aurojošā
vīra dēļ) pat nīsta spēle.
Tendences fanu modē
|
Daži vīri, kam, acīmredzot, |
Katram kārtīgam fanam ir savs ietērps
un atribūtika, spilgtu tipāžu netrūkst. Tā kārtības sargi sākumā
ieinteresēti pētīja vīru ar improvizētu prezervatīvu cepures vietā, uz
kura viņš ik uz spēli uzlīmē attiecīgās pretinieku valsts karogu. Ja runājam
par fanu modes tendencēm, jātzīst, ka joprojām kolorītākā ir galvassegas
izvēle: naģenes, militāra rakstura cepures, turbāni, cilindri, kovboju
cepures, adītas mices, hokeja, celtnieku, motoķiveres un pat spaiņi, lakatiņi,
parūkas, dažādas stieples un ragi, kuru galos šūpojas olas...
Ievērojami mazāk kļuvis baibiņu ar zeltainām bizēm (un dabisku bārdu).
Ne tik daudz variāciju vērojams kaujas krāsojumā. Savu paveikusi
plaukstošā komercija fani biežāk izvēlas uz vaiga vai pieres līmējamos
karodziņus, no kuriem pēc mača vai pirms naktsmiera vieglāk atbrīvoties nekā
no grima vai lūpukrāsas.
Šogad fanu vidū parādījās arī pasaulē visvairāk meklētais terorists bin
Ladens, aizkustinoši sačervelējušās večiņas un daži citi pabriesmīgi
viepļi. Tomēr noskatīties maču šādā maskā, ja vēl aktīvi jābļauj,
nav ērti, tāpēc maz ticams, ka šī tendence varētu sevišķi attīstīties.
Ko tad mēs nākam darīt uz spēli atbalstīt mūsējos vai kādu iemeslu dēļ
slēpt savu seju?
Fanu krekli ir vairāk vai mazāk klasiski, uzraksts Latvija uz krūtīm
tikai pa retam ticis nomainīts uz konkrētāku vietvārdu, daļai zem tā ir arī
valsts ģērbonis, daudzus kreklus rotā sponsoru vai pašu darbavietas logo un
nosaukumi. Daži savu pilsētu mīl tik ļoti, ka pasniedz somiem modernās ģeogrāfijas
stundu (tribīnēs bija pamatīgs plakāts ar uzrakstu Valmiera capital of
Finland, tātad Valmiera Somijas galvaspilsēta).
Izmantoto spēlētāju uzvārdu dažādība uz krekliem ir pietiekami liela,
ietverot arī tādus, kas izlasē sen vairs nespēlē vai pat nekad nav spēlējuši.
Iepriecināja kāds Lipmans (īstajam gan reiz piedāvāts stāties
izlases vārtos...), kura vaibstos nu nekādi nebija samanāmi Lielā Kirova gēni,
vēl vairāk tā vispār bija sieviete. Varbūt Lipmana fane? Pietiekami bieži
uz krekla muguras dižojas arī paša nēsātāja vārds vai iesauka. Aktīvākie
pastum-dejotāji Mežonis un Jaunpolis uz krekla apakšmalas pie
dibengala nēsā brīdinājumu Stāt! Gāž kokus! Vislabāk tas izlasāms,
stāvot kaut kur plāniņa vidū, piemēram, pie muzeja ar nolaistām biksēm un
skaļi jautājot: Vai ta` čurās ar`?
|
Līdzjutēji māžojas uz Aleksandra ielas |
Par neviļus radušos jauno vilni varētu
nosaukt kāda fana, kurš līdz čempionātam visiem bija zināms kā atturībnieks,
izģērbšanos spēles laikā līdz simboliskam gurnautam, ko parādīja arī TV
kameras. Pēc tam nabadziņam sāka pienākt zvani no mājām. Nelāgs piemērs
ir lipīgs. Uz nākamo spēli pliko jau bija kuplāks pulks.
Modē bez klasiskajām šallītēm nākuši arī dažādi apmetņi, pončo,
pledi un pat kažokādas. Savs labums no tiem ir pareizajos brīžos tos var
izplest kā karogu, ja krāsas ir pieskaņotas (daži nēsā karogu kā
apmetni), taču Turku redzētais zilais Zvaigžņu tulka apmetnis ar mēnestiņu
uz tūtas formas cepures, kaut arī izskatījās labi, tomēr krāsās ir tuvāks
Zviedrijas karogam, bet mīlēt un atbalstīt zviedrus mums taču nav nekāda
pamata, vai ne? Spēles ar Baltkrieviju laikā latviešu fani sektorā aiz vārtiem
pat paspēja izmest pūku ar belorusus atbalstošajiem zviedriem. Lai Lindstrēms
paliek vienīgais izņēmums, ko cienīt un atbalstīt, jo šogad viss beidzās
pieklājības robežās, lai neteiktu daudz labāk, nekā bažījāmies.
Fanošanas peripetijas
Kurri ar labu vārdu piemin arī
somi, kurus viņš reiz aizvedis līdz pasaules zeltam. Tāpat somi labi atceras
mūsu hokejistus, kuri spēlējuši viņu komandās, jo īpaši Turku varoni
Skrastiņu, kura atspēriena punkts uz NHL bija tieši no šīs pilsētas kluba.
Jā, somi arī bija par mums, un tas nav nekāds brīnums. Par ko gan viņiem
baltkrievi būtu jāmīl vairāk? Kas attiecas uz zviedriem savulaik sešus
gadsimtus pabijuši zem augstprātīgo zviedru tupeles, tagad somi atbalsta
jebkuru zviedru pretinieku. Liktenis viņiem šoreiz bija Sliktenis, liekot
tikties ar zviedriem jau ceturtdaļfinālā: savstarpējais mačs somiem izvērtās
briesmīgāks par nesen svinēto Valpurģu nakti no 5:1 spēles vidū līdz
5:6 tās beigās... Lūk, negribot atkal sāku runāt par rezultātiem.
Tomēr tādēļ jau braucam, lai klātienē mēģinātu piebļaut vēlamo.
Karogi, taures un taurītes, sirēna, tarkšķi, kā arī vīri ar nopietnākiem
mūzikas istrumentiem: lielās un mažās bungas, trompete profesionāļa rokās.
Kolorītā, labi ekipētā fanu upe lēni un pamatīgi, dziedot dziesmas un
skandējot Sarauj!, ieplūst arēnā, šalc, dārd un viļnojas. Lielā
hokeja izrāde var sākties!
Daži novērojuši, ka fanu organizētība tribīnēs spēļu laikā tomēr ir
saplakusi. Trūkst viena diriģenta, kas varbūt saistīts ar Hokeja
fanu kluba atdalīšanos no Sarauj, Latvija? Lielais karogs bija
redzams retāk, vilnis tribīnēs tā pa īstam bija tikai reizi. Kas ir?
Jāsarauj!
Gods kam gods, jāpiemin, ka lielais karogs toties bija pietiekami manāms pie
sportistu izejas, kur tika pavadītas visas personāla mašīnas, kā arī mūsu
izlases autobuss. Tradīcija karstākajiem un vienlaikus pacietīgākajiem ir
izlases sagaidīšana pie halles sportistu izejas, kur gan ne vienmēr var tikt
klāt. Paši hokejisti tomēr varētu būt atsaucīgāki pret saviem atbalstītājiem
un biežāk palutināt viņus ar sveicienu, savu klātbūtni un kādu vārdu pēc
spēles. Dažkārt viņi pamanās, apkārt neskatoties un itin kā neko
neredzot, tik ātri aizskriet līdz autobusam, ka dūša aptekas. Ir gan mums arī
atsaucīgie, paldies viņiem un kaut viņu atkal kļūtu vairāk!
Fani jau pazīst mūsu neprognozējamo izlasi un mīl to tādu, kāda nu kuro
reizi (un dienu) tā ir. Par populāru meldiņu hokejfanu vidū kļuvusī Ainara
Mielava viedā ziņģe Vai Tu zini, mana mīļā, kāpēc vienmēr jābūt tā...
pilnībā raksturo mūsu komandas spēles stilu. Nu, nezinu es un Mielavs arī
ne (ja nu vienīgi Lipmans) kāpēc tā bet tā vienkārši ir, jāmīl ar
visiem trūkumiem! Tā viens no fanu vadoņiem pēc mūsu izlases gūtajiem vārdiem
klusināja pārējos, teikdams, paga, paga, pagaidīsim divdesmit sekundes... Ja
neiebliezīs pretī, tad arī sāksim līksmot!
Novārtā nepamestās izklaides
Braucot uz Pasaules čempionātu, ja
vien aizliet acis nav mērķis vienīgais, bet gribas arī kaut ko redzēt, svarīgas
ir no spēlēm brīvo dienu un rītu pavadīšanas iespējas. Visplašāk ar
padsmit autobusiem pārstāvētā tūrisma firma Impro brīvajā dienā
savējos veda uz pārējām čempionāta pilsētām: Helsinkiem, iekļaujot dzīvinošas
peldes ūdensatrakciju parkā Serena, un Tamperi, iekļaujot Hokeja
muzeja apskati, kā arī Tanku un kara tehnikas muzeju Hēmenlinnā. Dzīvākie
fani neesot smādējuši nevienu. Pakāpjoties uz bruņuvilciena Tanku muzejā,
skanējušas kaismīgas runas ar galveno domu: cik tad te tālu līdz Pēterburgai!
Par laimi, Hokeja muzejā, šķiet, neviens nemēģināja nospert šīgada
pasaules čempioniem paredzēto kausu. Pastaigājuši, papētījuši, kā klājies
iepriekšējos čempionātos, kuri bijuši rezultatīvākie, izmēģinājuši
uzmest pa vārtiem hokeja simulatorā. Pamanot tik daudz laatviešu Tamperē,
tur dzīvojošie slovāku līdzjutēji bijuši neizpratnē un taujājuši, vai
tad mēs jau esam ar savu apakšgrupu tikuši galā un atbraukuši mačoties tālāk?
Ūdensatrakciju parka Serena trubas un baseini laikam gan arī nebija
pieredzējuši hokeja kreklos tērptus peldoņus un šļūcējus.
Apgūti tikuši arī slavenākie Turku krogi. Savdabīgi ir pieci, kuri, saglabājot
specifiskas interjera detaļas, iekārtoti bijušajā slimnīcā, aptiekā, bankā,
meiteņu ģimnāzijā un sabiedriskajā tualetē. Skolā bariņš fanu pie tāfeles,
protams, ne jau bez alus, atsvaidzinājis vēstures zināšanas, sacenšoties
pilsētu dibināšanas gadu minēšanā. Savukārt bijušajā publiskajā atejā,
kuras telpas joprojām rotā dažādu formu, konstrukciju un krāsu vaterklozeti,
fani nelaida garām iespēju nobildēties uz zeltaina poda ar nolaistām biksēm
un alus kausu rokā.
Helsinku Titāniks
Atmiņas nebūtu pilnīgas, ja
nepieminētu igauņu kompānijas Eckero Line prāmja Nordlandia
liktenīgo salūšanu īsi pēc izbraukšanas mājup no Helsinkiem, kas
piespieda ap tūkstoš Latvijas hokeja fanu dzīvot veselu dienu uz šī prāmja
Helsinku ostā, kamēr tika organizēts mājupceļš ar Tallink prāmi Meloodia
(autotransporta līdzekļiem ar cargo kravas prāmi). Mājās gribas
visiem, bet jo sevišķi gribējās tiem, kam bija biļetes uz futbola maču Latvija
Sanmarīno Rīgā. Labi, ka futbolisti uzvarēja arī bez mūsu balsīm,
lai gan, protams, būtu gribējies redzēt. Nedaudz jautri gan ne mājās
palikušajiem dzirdēt ziņas par sevi no Latvijas, gluži kā spēlē Sabojātais
telefons izrādās, kuģis, uz kura atrodamies, esot uzskrējis gluži
vai aisbergam, sānos esot caurums, prāmis grimst... Patiesībā pie vainas
bija kreisās puses stūre vai kā to dzinējpropelleru sauc. Nekas bīstams
pasažieriem pieostas ūdeņos, tomēr aizkavēšanās un problēmas, kas kopīgiem
spēkiem tika godam atrisinātas. Nordlandia, starp citu, ir viens no
jaunākajiem un salīdzinoši modernākajiem kuģiem igauņu un somu ūdeņos,
taču kam negadās!
Par sāpēm Eckero Line visam kurnošajam tūkstotim uzsauca mīkstos
dzērienus visos kuģa krogos un zviedru galdiņklājies pusdienas, kur
tecēja arī laimes upes no vīna un alus krāniem. Jāatzīst, ka pārtikas krājumi
uz kuģa patiešām ir ievērojami! Diemžēl igauņi, kuriem par īstenām
hokeja tradīcijām nav nojēgas (kaut arī šogad aizsitušies līdz 3. vietai
B grupā!), neizturēja pie trešās nopietnākās fanu dziesmas un dziedātstimulējošos
krānus aizgrieza ciet. Nekādi alu, alu, namamāte! un, jāatzīst, arī
ne tik tautiskas dziesmas tur vairs nelīdzēja. Nu ko
Gatavosimies nākamgadam.
Čehi jau brūvē alu priekš mums!
Raitis Strautiņš
Anekdote
Iet divi letiņu fani gar Elysee arēnu Turku. Viens sadzēries pilnīgās lupatās,
otrs kaut cik turas, rokā apelsīns. Pirmais žēlojas: vai, cik draņķīgi,
un kur tā nolāpītā arēna, kur ir mūsu autobuss, kā mēs vispār tiksim mājās?
Otrs, lūkodamies uz apelsīnu, mierina: nebēdā, sarkanais kamolītis mūs
aizvedīs uz mājām!
Ticējums
Ja no rīta sāp galva, iepriekšējā vakarā ir jaukts minerālūdens ar
parasto (krāna) ūdeni.