Mēs lidojām, lidojām, lidojām un beidzot salidojām. Braucām arī ar autobusiem
un džipiem, peldējām ar kuģiem, prāmjiem un fellukiem, plostojām ar plostiem,
kāpām augstu kalnos, līdām dziļi alās vārdu sakot: bijām ļoti lai-mī-gi, bet
tomēr atgriezāmies tur, kur vislabāk MĀJĀS.
Šai starptautiskajā salidojumā Ķīpsalas izstāžu hallē piedalījās tūristi no Jaunzēlandes un Kuka salām, Dienvidāfrikas un vēl dažām Āfrikas zemēm, Amazones džungļiem un Naskas kalnu plato, Tuviem, Tāliem un Vidējiem Austrumiem, smilšainās Ēģiptes un sniegotās Lapzemes, no visas Eiropas (atgriezās pat visi tūristi no Īrijas) un dažiem Krievijas pagastiem (citi gan atgriezās ar novēlošanos), no Malienas un Čangalienas arī. Ļoti, ļoti daudzi tūristi, grupu vadītāji, šoferīši. Daudzi Impro darbinieki un viesi no Izraēlas, Portugāles, Igaunijas uc. smukām zemēm.
Salidojušie tūristi gan ieradās ļoti zolīdi ģērbušies, nu gluži kā uz ballīti
ar groziņiem, kulītēm un citiem labumiem. Tā īsti pēc tūristiem izskatījās
vienīgi viesu sagaidītāji krāsaini, raibi ar mugursomām un čemodāniem. Kamēr
viesi sameklēja savu vietu autobusā (atvainojiet pie galdiņiem), iepazinās ar
piedāvātajām atrakcijām, balvām, kuras varēja laimēt momentloterijā. Kamēr
apskatīja jau labi zināmo fotokonkursu: Pasaule Impro ceļotāju acīm un
pasākuma jaunumā Impro gidu goda dēlī sameklēja savu mīļoto gidu,
vecolabo skolotāju, senneredzēto klasesbiedru un uzrakstīja tiem kvēlu jūtu
pilnu vēstuli, kurā aicināja arī pie sava galdiņa. Tikmēr uz skatuves klusi un
nemanāmi muzicēja akustisko instrumentu grupa MALAMUKS. Cerams, ka laicīgi
salidojušie varēja gan papļāpāt, gan samainīties ar bildītēm, gan, saņēmuši
karsto jauno IMPRO KATALOGU 2008, saplānot visu nākošā gada dzīvi. Kopā
ar Nilu Īli un ritma grupu AFROAMBIENT varēja iekustināt gurnus, iešūpot krūtis
un vēderus (kas nu kuram bija), jeb vienkārši papriecāties. Tiem, kas
atlidoja jau, kad vējš bija iepūtis burās, nācās atgūt nokavēto pie galdiem
un mesties ar visiem kopā pirmajā jautrības vilnī labajā cunami, kas saucās
IMPROVĪZES apvienotais gidu, šoferu, darbinieku vokālais un deju
ansamblis. Tiem nu bija apnicis pa šiem gadiem tikai vokalizēt un šogad
IMPROVĪZE izpaudās arī dažādu tautu deju soļos un kopā ar savu skolotāju
Andi, mēģināja tos iemācīt arī citiem salidojuma dalībniekiem. Dažiem sanāca
ļoti, dažiem ne tik. Gan uz skatuves, gan zem tās. Bet tas jau nebija galvenais.
Galvenāks bija prieks, aplausi un līdzi darbošanās.
To
neprātīgo viesuli no skatuves nomainīja siltās un maigās DAILES (teātra)VĪRU
dvesmas. Tauta izmainījās un atplauka. (Kāds Salavecītis apvaicājās savai
Sniegbaltītei, vai tā neesot ap... uz ko saņēma dvesmainu: Antonio, es
vienkārši kūstu.) Harijs, Juris, abi Andžas, Varis, Petjka un deputāts Juris
uzrāva tādu sāpi un smeldzi, ka salvetes uz galdiem aptrūkās. Bet
tad vecie LABIE TIPIŅI atkal salika visu pa plauktiņiem un sagrieza pamatīgā,
trakulīgā deju vērpetē. Daži (tikai) gan sūkstījās, ka cik ta var to Fredi,
Zirgu un Norču baudīt, bet citi (daudzi) teicās, ka dažas vecas zināmas lietas
ir labākas par dziedi ar zvaigzni. Arī mūsu Geidānu Andžs un Matušu Viļus esot
faināki par viņējo.
Lai salidojums būtu vēl respektējamāks, bija uzaicināti arī labākie ceļotāju vadātāji no APVEDCEĻA. Te nu visi bija vienisprātis, šis priekšnesums bijis īstenās IMPRO tradīcijās: apkārtceļš vienmēr interesantāks par to, kas maršrutā taisni nosprausts. Redzēt var vairāk, arī gidam kas jauns paveras un ne vienmēr dikti daudz tiek nokavēts. APVEDCEĻŠ esot pareizākais ceļš uz gaišo nākotni un tumšo aliņu. Starp citu, kāds esot teicis, ka IMPRO salidojumam ir daudz kas kopējs ar bavāriešu OKTOBERFESTU, tikai lielās alus krūkas esot iztrūkušas. Varbūt tas tad ar varētu būt mūsu nākošais ceļamērķis?
Ogles mūsu
dzelzs rumakam piebēra ROMIROS. Īstajā laikā un par labākajām cenām. Zināms jau,
ka labākā degviela nenāk no Donbasa, bet gan no Andalūzijas. Te varētu
pastrīdēties absolut un finlandia cienītāji, bet patiesie IMPRO
fani, zina, ka debesīs var nokļūt arī ar autobusu, ka tik labie šoferīši
pie stūres. Tos, kurus nenopļāva ne flamenko, ne seviljanas, ne
fandango, sakarsuši, iesvīduši, bet laimīgi, varēja uzgavilēt Kalniņu
dzimtas meistarībai un tiešām pašam AUTOBUSAM DEBESĪS.
Bet arī tas vēl nav nekas, notiek lietas trakākas Pits Andersons un AMERICAN DREAM apliecināja, ka karalis nav miris un tauta ka, rokenrolu vēl kāds Latvijā māk uzdejot.
Karaokes labāko dziedātāju meistarība sita pušu vienu otru skatuves liel-vecmeisteru. Bet FOTO un VIDEO konkursa uzvarētāji balvas varēs saņem 15.12 Jaunmoku pilī, kurp viņus aizvizinās labāko Ceļojumu un Salidojumu organizētāji IMPRO CEĻOJUMI.
Arī es tur biju; ēdu, dzēru, pār ūsām tecēja, bet tika arī vēderiņā kā jau gardēdim Igoriņam pienākas.
P.S. Salidojuma vizuālu atainojumu meklējiet mūsu FOTOGALERIJĀ.